‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Se apropie un întuneric.
‎Un întuneric care va lua...
‎totul.
‎Timp de mii de ani,
‎regatele nordice Unauwen și Dagonaut
‎au purtat războaie cu ținutul din sud.
‎Un ținut știut doar ca Eviellan.
‎De mii de ani, Eviellan a rezistat.
‎Până acum...
‎Triburile au fost îngenunchiate ‎de un cuceritor nemilos...
‎Mezinul regelui Unauwen...
‎Prințul Viridian.
‎Un prinț a cărui dorință de putere ‎e așa de mare,
‎încât lumea tremură ‎când își decide următoarea țintă.
‎Ultima speranță.
‎O veche profeție care vorbește de un erou
‎ce va învinge întunericul care se apropie.
‎Dar acel erou...
‎este încă de negăsit.
‎DAGONAUT - LA 5.000 DE KILOMETRI SPRE NORD
‎Ragnall?
‎Te-ai trezit?
‎Bună dimineața!
‎Ragnall?
‎Stăpâne?
‎Stăpâne Tiuri, iar ai întârziat.
‎Bors te așteaptă.
‎Ce tărăboi fac proștii ăștia!
‎Nu vom prinde niciun cerb.
‎Fantumar, lasă.
‎Ăsta e al meu.
‎Arman?
‎Ia căprioara.
‎Chiar îți înscrii fiul la probe?
‎Are 15 ani, e timpul.
‎Arman face 15 săptămâna viitoare, ‎îți vine a crede?
‎Puternic ca un taur.
‎Cică Tiuri nu întrece niciun iepure.
‎Puterea nu e totul, Fantumar.
‎Fiul meu compensează ‎cu măiestrie și viteză.
‎Apără-te, Tiuri!
‎Deviază lovitura, nu bloca!
‎Parează!
‎Haide!
‎Se luptă ca o rață împănată.
‎Sir Tiuri.
‎Ei bine?
‎Băiatul se străduiește, sire.
‎Există îmbunătățiri.
‎Arată-mi.
‎Haide, n-avem toată ziua!
‎Tiuri!
‎Tiuri?
‎Trebuie să învețe.
‎- Lumea nu-l va lua ușor. ‎- Tată, eu...
‎Tiuri, sângerezi.
‎Nu pot face asta.
‎Nu pot deveni cavaler.
‎Ba poți.
‎- Bors spune... ‎- Bors își păzește slujba.
‎- Știu că ți-e greu. ‎- Nu.
‎Locul meu nu e aici.
‎- Locul nostru nu e aici. ‎- Nu e adevărat.
‎Cine a fost?
‎Tatăl meu adevărat?
‎- Ți-am zis. ‎- Nu mi-ai zis.
‎Fiindcă trecutul e trecut.
‎Sir Tiuri ți-e tată acum.
‎Eu nu-i pot fi fiu.
‎Ba poți.
‎Dacă îți propui...
‎Dacă faci ce știu eu că poți, ‎vei trece probele.
‎Vei deveni cavaler.
‎Ignoră-l pe Arman.
‎De mine să te temi.
‎Eu sunt Iona.
‎- Eu... ‎- Da.
‎Știm cine ești.
‎Majestatea Voastră!
‎De pe vremea primilor regi...
‎ne-am ales războinicii care să ne conducă.
‎Nu prin naștere...
‎Nu după avere.
‎Onoarea acesta nu se cumpără.
‎Numai bărbații și femeile ‎care termină probele victorioși
‎merită să se numească ‎cavaleri ai ținutului Dagonaut.
‎Iar mâine voi deschide jocurile împreună ‎cu prințul moștenitor Iridian...
‎fiul celui mai mare aliat al Dagonaut,
‎regele din Unauwen.
‎Majestate...
‎S-a întâmplat ceva?
‎Dimpotrivă.
‎Ești întreg, ai ambii ochi...
‎și, din fericire, ‎nu ai furunculi, negi și chelie.
‎Presupun că trebuie să mă mărit cu tine.
‎Măcar nu trebuie să-mi țin respirația.
‎Ești prea bună, doamnă.
‎N-aș dori nici dușmanilor ‎o căsnicie cu mine.
‎E adevărat ce se spune?
‎Că fratele tău a învins Eviellan?
‎Prințul Viridian a făcut ce n-a reușit ‎niciun general timp de patru generații.
‎Războiul cu Eviellan s-a sfârșit.
‎Și ce crede el despre tine?
‎Tu aduni roadele, iar el adună...
‎doar măcel, vărsare de sânge și război.
‎Ce crede el nu contează.
‎Când va veni vremea, ‎mă va recunoaște drept rege.
‎Așa să te rogi.
‎S-ar putea să ai nevoie ‎de fapte de vitejie pentru asta.
‎TABĂRA PRINȚULUI VIRIDIAN - EVIELLAN
‎Ce am făcut aici...
‎e doar începutul.
‎Lumea veche... slăbește.
‎Iar focul...
‎pe care îl vom aprinde...
‎va distruge tot ce va rămâne.
‎Ia scrisorile astea.
‎Alege cinci Călăreți Roșii...
‎și zdrobește...
‎pe oricine...
‎sau orice...
‎îți apare în cale.
‎Stăpâne.
‎Vokia?
‎Adu caii.
‎Acum.
‎Ultimele runde de încălzire!
‎Încântat de cunoștință.
‎Eu sunt Foldo. Tu ești?
‎Hopa!
‎Scuză-mă.
‎Moartea e flămândă.
‎Vino să o hrănești.
‎Permite-mi.
‎Tiuri! Concentrează-te.
‎Atacă.
‎Scut!
‎Tiuri.
‎- La ce bun? ‎- L-ai văzut?
‎N-are nicio șansă.
‎Poate ești uscățiv și mai slab...
‎dar așa ești mai rapid ‎și mai greu de lovit.
‎Oricât de încrezători par acum, ‎mâine va fi diferit.
‎Fă ce ți-am zis și vei avea succes.
‎Aceea e a noastră.
‎Nu te teme.
‎Sincer.
‎Nu caut bucluc.
‎Armele tale.
‎Toate.
‎Bine.
‎Trebuie să ai grijă.
‎Te știu.
‎Mi se spune Cavalerul negru cu scut alb.
‎Cred că datorită armurii negre ‎și scutului alb...
‎Taci!
‎Te superi?
‎- Îngheț... ‎- Depărtează-te de arme.
‎Prietene, ți-am zis.
‎Mă urmărești de două zile.
‎Nu-mi ești prieten.
‎Mișcă!
‎Speram...
‎că putem discuta civilizat.
‎Despre ce?
‎Știm amândoi ‎că, dacă prințul Viridian izbândește,
‎mii de oameni vor muri.
‎Așa că dă-mi mie scrisoarea.
‎Și ajută-mă să-l opresc ‎înainte să distrugă tot.
‎Spune adio... prietene.
‎Unde naiba ai fost?
‎Ai zis să mă ascund în copac...
‎și să-l iau prin surprindere.
‎Exact. Să te ascunzi.
‎Un minut, cam așa.
‎Nu să stai un weekend. ‎Aproape mi-a zburat căpățâna.
‎E acolo?
‎Să înceapă jocurile.
‎Parează!
‎De ce nu parează?
‎Vrei să ne batem?
‎Haide! Ratatule!
‎Da!
‎Bine. N-a fost frumos, dar merge.
‎Câștigă?
‎Nu pierde.
‎E o diferență.
‎Călăreți, la locurile voastre!
‎Da!
‎Acela e fratele meu!
‎Îl țin pe șaman înăuntru ‎pentru tine, sire.
‎Șamanul, stăpâne.
‎Căpetenia ta a murit.
‎Acum mă slujești pe mine.
‎E amuzant?
‎Nu te voi sluji vreodată.
‎Știi...
‎cum ți-am cucerit țara?
‎Mi se pare că n-ai cucerit-o deloc.
‎Doar ai distrus-o.
‎Într-o luptă până la moarte...
‎sufletul nu poate fi ascuns.
‎Așa am cucerit Eviellan.
‎Căci cunosc ținutul Eviellan.
‎Pentru o mână de recolte...
‎ciopârțești și dai foc...
‎și crezi că ne înțelegi.
‎Nu te voi sluji.
‎Și fără mine...
‎nimic nu vei învăța.
‎Deci așa începe.
‎La început, întunericul...
‎acaparează tot în jur.
‎Apoi vine războinicul ‎cu puteri așa de mari...
‎că sufletul ți-l fărâmițează.
‎- Cunosc profeția. ‎- Și tu ai pus lucrurile în mișcare.
‎N-am de ales acum, nimeni nu mai are.
‎Îl slujesc pe acel războinic.
‎Nu pe tine.
‎Puterea mea nu-ți va aparține vreodată.
‎Chiar așa?
‎Ai supraviețuit.
‎Știu că sperai la mai bine.
‎Ai trecut de prima zi.
‎Cinci novici au fost eliminați, ‎tu n-ai fost printre ei.
‎Mai poți face asta.
‎Asta crede soțul tău?
‎El vrea să reușești.
‎Și să-și protejeze numele.
‎Sir Tiuri e un om bun.
‎Te-a salvat.
‎M-a protejat pe mine.
‎Când alți soldați ne aduceau acasă ‎din Eviellan în lanțuri...
‎El ne-a tratat ca pe ființe umane.
‎Mi-a câștigat iubirea.
‎Și o merită pe a ta.
‎S-a întâmplat iar.
‎Se tot întâmplă.
‎Vocile.
‎Oprește-le.
‎Cum?
‎- Concentrează-te pe altceva. ‎- Nu merge.
‎Trebuie.
‎Ce e aia?
‎E a tatălui tău.
‎A purtat-o toată viața.
‎Poate te va ajuta.
‎Și novicele din Eviellan?
‎Puștiul lui Sir Tiuri.
‎De ce are voie în arenă?
‎Ne dezonorează.
‎Ignoră-l, Tiuri.
‎Vorbește berea.
‎Nimeni nu vrea să te jignească.
‎Ai salvat un copil de la moarte.
‎- I-ai dat piciului numele. ‎- Da.
‎Acesta e un act de caritate...
‎admirat de oricine.
‎Acel pici...
‎a fost ars, bătut, înfometat
‎și alungat din casa lui ‎înainte să meargă.
‎A înfruntat moartea de mai multe ori ‎decât noi toți la un loc.
‎Și nu a lăsat toate astea...
‎să-i împietrească inima.
‎Niciodată nu a întors spatele cuiva ‎care avea nevoie de ajutor!
‎Deci...
‎orice ați crede despre el...
‎îl prefer pe acest pici ‎în locul acelor îngâmfați răsfățați
‎care poartă numele vostru.
‎Dacă va câștiga, va avansa.
‎Poate să câștige?
‎Da!
‎Ești bine?
‎Taci și termină treaba.
‎Nu vei lupta?
‎O să fac ce m-a plătit tatăl tău să fac.
‎Chiar credeai că mă poți învinge?
‎Nu.
‎Tu poți câștiga...
‎doar dacă adversarul tău ‎e plătit să piardă.
‎Nu e adevărat.
‎Nu e adevărat!
‎E adevărat?
‎- Tiuri. ‎- A zis că tata l-a plătit.
‎- Ai câștigat. Cui îi pasă? ‎- Mie.
‎Nu vreau locul acela dacă nu-l merit.
‎Ascultă-mă, Tiuri, las-o baltă.
‎Vreau să știu.
‎Ce vrei să știi?
‎Dacă un membru al acestei familii ‎va deveni cavaler
‎așa cum s-a întâmplat fără greș ‎de 300 de ani?
‎Sau dacă aș fi stat nepăsător ‎în timp ce băiatul salvat de mine...
‎care îmi poartă numele...
‎mă umilește în fața întregii curți?
‎Am făcut ce trebuia.
‎Acum... asta vei face și tu.
‎Nu pot.
‎- Nu l-am câștigat. ‎- Nu l-ai câștigat?
‎Orice mustrări ‎de conștiință ai avea, uită-le.
‎N-ai câștigat dreptul să ai conștiință. ‎N-ai câștigat dreptul la nimic.
‎Și până o vei face, ‎te vei duce să stai în rând cu ceilalți.
‎Căci altfel, îți jur pe ce e mai sfânt...
‎că vei dispărea din fața ochilor mei.
‎Cum poate să stea cu noi în fața reginei?
‎N-are rușine?
‎Nu va ajunge cavaler.
‎- E un impostor. ‎- Era locul lui Tristan.
‎Credeți că nu știu?
‎Atunci de ce ești aici?
‎Dacă ai avea ‎o urmă de demnitate, ai pleca.
‎Poate nu pot.
‎Poate aș vrea, dar n-am de ales.
‎Minte-te cât vrei.
‎Noi știm ce ești ‎și ne vom asigura că și ceilalți știu.
‎N-aveți pic de respect?
‎Nu există bărbat sau femeie ‎din Dagonaut
‎care n-ar renunța la primul născut ‎pentru șansa de a fi unde sunteți voi.
‎Și voi ce faceți?
‎Vă certați...
‎și guițați ca niște purcei.
‎Încă un cuvânt...
‎și-ți tai nădragii.
‎Vei fi primul novice din istorie ‎care va sta în rând cu dosul pe afară.
‎M-ai auzit?
‎Iar tu...
‎ai cel mai mult de dovedit.
‎Deci încearcă să te comporți...
‎ca un cavaler.
‎Bun venit la ultima probă.
‎Cavoul...
‎celor pierduți.
‎Dacă aveți noroc...
‎veți mai vedea acest loc...
‎doar când veți fi îngropați aici.
‎De o mie de ani, ‎cavalerii Dagonaut se odihnesc aici.
‎În seara asta...
‎le țineți companie.
‎În următoarele 12 ore...
‎spiritele care posedă locul ăsta...
‎care au îngrozit atât de tare oameni, ‎încât s-au înecat singuri...
‎vă vor testa pe fiecare.
‎Orice s-ar întâmpla...
‎orice coșmar vă vor arăta...
‎nu veți vorbi.
‎Nu veți...
‎mișca un deget.
‎Și...
‎sub nicio formă...
‎nu veți pleca din capela asta.
‎Dacă unul eșuează...
‎veți eșua toți.
‎Ați înțeles?
‎Atunci îngenuncheați.
‎În tăcută...
‎meditație.
‎Așa să vă găsesc mâine la răsărit.
‎Ce-a fost asta?
‎Nu știu.
‎- Le putem aprinde? ‎- Nu putem.
‎- Ristridin a zis să nu mișcăm. ‎- Ristridin a zis să tăcem.
‎Eu aprind una.
‎Deschideți ușa!
‎Vă rog!
‎Ajutați-mă!
‎Deschideți ușa!
‎Ce facem?
‎Vă rog!
‎- Ar putea fi un test. ‎- Călăreții Gri pot fi acolo.
‎Urmărindu-ne, așteptând să cedăm.
‎Dar dacă nu e așa?
‎Dacă cineva are nevoie de ajutor?
‎Atunci a venit unde nu trebuie.
‎Știți ce ne așteaptă dacă cedăm.
‎Dizgrație. Dezonoare.
‎Și o moarte agonizantă.
‎Deci rămâi acolo. Nu te mișca.
‎Vă rog!
‎Vă implor!
‎Ce faci? Opriți-l!
‎Slavă Domnului!
‎- Vino cu mine. ‎- Nu pot.
‎Moare.
‎- Stăpânul meu moare! ‎- E problema lui, nu a noastră.
‎Trebuie ajutat.
‎Te rog!
‎- Nu-l putem lăsa. ‎- Ba așa vom face.
‎Lasă aia, prostule!
‎- Cât de departe e? ‎- Foarte aproape!
‎Îți arăt!
‎Tiuri, nu face asta.
‎Voi veni repede.
‎Călăreții Roșii ne-au prins.
‎Sunt aici, stăpâne.
‎Mor, Vokia.
‎O să mor într-o oră.
‎Oamenii lui se apropie.
‎Vino aici.
‎Vino.
‎Pe bune?
‎Ăsta e ajutorul?
‎Ia scrisoarea asta.
‎Ia-o.
‎Trebuie să i-o dai regelui Favian ‎din Unauwen.
‎Ai înțeles?
‎Și inelul meu.
‎Ca dovadă că e de la mine.
‎Viitorul, întregul regat depinde de asta, ‎nu doar Unauwen.
‎Ci și Dagonaut.
‎Dar nu pot.
‎Până la următoarea lună plină, ‎va fi prea târziu.
‎Adică în 14 zile.
‎Unauwen e la 1.500 km depărtare. ‎Nu se poate.
‎Ba da.
‎Pe Ardanwen.
‎Dă-mi scrisoarea.
‎Vino.
‎- Merg în Dagonaut. Aduc ajutoare. ‎- ‎Nu înțelegi.
‎Nimeni nu e de încredere.
‎Ia scrisoarea, urcă pe Ardanwen și pleacă.
‎De ce n-o face el?
‎Cine, bătrânul ăla?
‎E mai slab decât mine.
‎Nu va ieși din pădure.
‎Tu trebuie s-o faci.
‎Jură-mi...
‎că nu vei spune nimănui...
‎și că i-o dai regelui.
‎Jură.
‎Ei sunt.
‎Călăreții Roșii.
‎E timpul. Dă-mi sabia, te rog.
‎Întoarce-te!
‎- Stăpâne... ‎- Du-te.
‎- Scrisoarea nu e aici. ‎- Trebuie să fie.
‎Nimic.
‎Încă un set de urme.
‎Mai e cineva.
‎Acolo.
‎Înapoi pe cai!
‎Doamne, nu!
‎Oprește-te!